Vi träffade dem för två dar sen!
Förbannat.
Milde tid, jag dör.
Gör nåt. Hjälp mig!
Jag kan inte hjälpa dig, grabben. Din kamrat har dödat dig, och jag honom.
Lämna mig inte så här. Låt inte vargarna slita mig i stycken.
Jag ser till att du blir begravd. Var såg du Ned?
För två dar sen vid Bagbys affär.
De kommer hit ikväll för att få nya hästar och sofky.
De har just rånat Katy Flyer vid Wagoners Switch.
Det är ute med mig.
Underrätta min bror, George Garrett. Han är resepredikant i södra Texas.
-Ska jag berätta att du blivit bandit? -Spelar ingen roll, jag är ute på jakt.
Jag träffar honom senare, på salighetens väg.
Sök inte upp Quincy.
-Vad gör vi när de kommer hit? -Vi väntar tills alla är i jordkulan.
-Jag dödar siste man in, sen är de fast. -Skjuter ni honom i ryggen?
Ja, så vet de att vi menar allvar.
Sen ropar jag för att se om de låter sig bli tagna levande.
Vägrar de skjuter jag dem när de kommer ut.
Förhoppningsvis veknar de när tre av dem är döda.
Ni uppvisar stor säkerhet.
Vi överrumplar bara dem.
En gång i New Mexico-
-blev vi jagade av sju man. Jag svängde runt Bo, tog tömmarna i tänderna-
-och red rakt mot dem avfyrandes Navy Six-revolvrarna jag har på sadeln.
De var nog gifta män med familjer, eftersom de skingrades och smet hem.
Det låter rätt osannolikt att en man kan utmana sju.
Så är det. Utmanar man nån tillräckligt kraftfullt och snabbt-
-tänker han inte på vilka som är med honom - han tänker på sig själv-
-och hur han ska undfly den anstormande vreden.
Varför jagade de er?
Jag hade rånat en affärsbank. Man kan ju inte råna en tjuv...
-Jag har aldrig rånat en medborgare. -Det är likväl stöld.
Precis så resonerade de i New Mexico.
En man. Jag räknade inte med att de skulle skicka en spejare.
Fan...
Det är LeBoeuf.
Vi måste varna honom.
För sent.
-Vad gör vi, sheriffen? -Vi avvaktar - vad gör han?
Han med yllechapsen är Lucky Ned.
Så var det med den saken.
Där rök den planeringen.
Du lyckades slå knut på mitt rep, kompis.
-Jag är svårt sårad. -Ja, du släpades en bit.
Jag blev skjuten också. Av ett gevär.
Det är mycket möjligt, planen utföll inte som beräknat.
Du är skjuten i axeln, men kulan har gått igenom. Vad har hänt din mun?
-Jag har nog bitit mig själv. -Det fattas några tänder och...
...minsann, tungan är så gott som genombiten.
Växa ihop eller rycka loss?
Jag vet en kusk som bitit av tungan. Han har faktiskt lyckats göra sig förstådd.
Jag rycker loss den.
Vad sa du?
-Den växer ihop. -Som du vill.
Det är omöjligt att se om en tungskada. Synd, vi råkade just på en läkare.
-Men jag vet inte vart han skulle. -Jag råkade också på honom.
-Ingen av de här är Chaney. -Jag vet vilka de är.
Den fule är Coke Hayes, och den ännu fulare är Clement Parmalee.
Parmalee har en gruvlott i Winding Stair Mountains. Luckys gäng är säkert där.
Vi tar upp jakten i morgon bitti.
-Vi lovade ju att begrava han där inne? -Marken är för hård.
Ville de haft en hederlig begravning skulle de blivit ihjälskjutna sommartid.
Sov gott, Little Blackie.
I morgon når vi nog vårt mål.
Vi är hack i häl.
Vi bör vara ifatt Tom Chaney i Winding Stair Mountains.
Jag skulle inte vilja vara i hans skor.
Som jag förstår det sköt Chaney, även kallad Chelmsford, senatorns hund.
När senatorn protesterade sköt Chelmsford honom med.
Man skulle kunna hävda att skjutningen av hunden bara var "malum prohibitum".
Men att skjuta en senator är tveklöst "malum i sig".
-Malla-men vadå? -"Malum in se."
Man skiljer på brott som är fel i sig själv och brott som är fel enligt lag.
Det är latin.
Det är frapperande att LeBoeuf blivit skjuten och stampad på-
-och fått tungan nästintill avklippt.
Ändå fortsätter han inte bara att prata, utan rabblar engelska ordlistan också.
Jag var knappt 300 meter från Chelmsford en gång. Det närmsta jag varit.
Inom skotthåll för ett Sharp-gevär. Men jag satt till häst.
Jag fick välja på att skjuta därifrån eller sitta av och skjuta med stöd.
Vilket kunde ge Chelmsford utrymme att smita.
Jag sköt från hästryggen.
Och missade.
Man skulle inte träffa från 300 meter ens om geväret vilade mot Gibraltar.
Sharp är ett gevär med otrolig precision.
Jag betvivlar inte att geväret är som det ska.
Mina kläder är trasor Mitt språk är för grovt
Mitt bröd är av majskorn oböjligt och fast
Men ändå så ler jag och klarar mig gott
på sirap av durra och bacon och ost
"Greer County Bachelor" var det.
Han har nog inte sovit.
Fort Smith är en bit bort, LeBoeuf, men djuret du rider på kan nog klara det.
Här ute är en enarmad man ett enkelt byte.
En enögd som inte kan skjuta, då? Rid tillbaka själv, Cogburn.
Jag klarar mig. Jag vet var Parmalees gruvlott är.
Jag är oskadad, välförsedd...och så kom vi överens om att sära på oss.
Har du samvete för det här? Det var du som sköt mig!
Mr LeBoeuf har rätt, det är orättvist att skjuta en konkurrerande kollega.
Jag ser det inte som självklart att jag sköt LeBoeuf! Det fanns fler som sköt!
Jag hörde geväret och kände kulan! Du sköt bom, Cogburn!
Du är mer handikappad utan ögat än jag utan armen.
Jag kan träffa ögat på en mygga från 90 meter!
-Kinesen och hans billiga patroner! -Jag väntade mig "solen i ögonen".
Jag menar..."ögat".
Två på samma gång.
Jag kastar högt. Skjut inte.
-Så där ja. -Det var min kula!
Din kula? Förklara då varför du träffade min axel.
Majsbröds-skytte på prärien lär knappast leda till Ned Pepper-gänget.
En gång till, för att bevisa det! Skjut inte, är du snäll.
Så vi hittar tillbaka.
Lucky Ned?
Lucky Ned!
Strålande, Cogburn. Vad gör vi nu?
Förbannat.
Cogburn vill inte att jag äter ur hans förråd.
-Trams. Det är mitt förråd, inte hans. -Låt honom svälta!
Han har inte spårat. Han har inte skjutit. Förutom på matvaror.
-Du började. -Han har inte bidragit.
Han är en man som fattar dumdristiga beslut.
Mr LeBoeuf stod ensam mot Lucky Ned Pepper-gänget medan vi sköt från skydd.
Man anklagar inte en med sargad tunga som följaktligen inte kan försvara sig.
Jag kan tala för mig själv.
Jag är knappast förpliktigad att bemöta ett fyllos yrande. Det anstår mig inte.
Jag slår läger nån annanstans.
Det är du som inte har nåt att tillföra, Cogburn. Det är bedrövligt.
Det här är ingen förbrytarjakt längre, utan en utsvävning.
Texas Rangern fortsätter, ensam.
Ta flickan, jag hoppar av.
Snyggt beslut när du satt henne i Choctaw-land.
-Jag hoppar av, rentvår mig. -Låt oss inte bli osams.
Inte nu när vi nästan har Tom Chaney fast.
Ligger han inte nedgrävd nånstans mellan oss och Fort Smith är han borta.
Sen länge! Tack vare mr LeBoeuf bommade vi vår chans!
Vi gav skall och fåglarna flög! De är borta!
Lucky Ned och hans skara är borta! Dina 50 dollar är borta!
Borta är whiskeyn, tagen i beslag!
Spåret är kallt, om det ens funnits.
Jag är en dåraktig gammal man som lurats ut på ett lönlöst företag-
-av en ragata i byxor och ett dumhuvud.
Mr LeBoeuf kan ströva runt i Choctaw-land hur länge han vill.
Indianerna kanske hedrar hans pladder genom att utse honom till hövding.
Och du kan gå vart du vill.
Vårt avtal är avslutat.
Jag hoppar av.
-Jag följer med er. -Det går inte.
Har jag bromsat er? Jag har en Colt Dragoon-revolver och kan skjuta.
-Jag ska inte ligga er till last. -Det är inte det.
Du har förtjänat dina sporrar, det står klart.
Du har uppträtt rutinerat längs vägen.
Men Cogburn har rätt, även fast jag vägrar behaga honom med ett erkännande.
Spåret har kallnat.
Och jag är rejält försvagad.
Hur kan ni ge upp nu, efter alla månader ni lagt på att hitta Chaney?
Ni har visat stor beslutsamhet.
Jag felbedömde er.
Jag valde fel man.
Jag skulle fortsätta om det fanns nåt att gå efter.
Men vi skulle kamma noll.
Chelmsford är borta.
Vi har jagat bort honom.
Det är lönlöst.
Jag drar till Texas.
Du borde också vända hemåt.
När sheriffen nyktrat till hjälper han dig hem.
Jag återvänder inte utan Chaney, död som levande.
Jag felbedömde dig, jag med.
Jag sträcker fram handen.
Mr LeBoeuf, snälla ni!
Adios.
Jag vet vem du är.
Du heter Mattie. Lilla Mattie - bokhållaren.
-Det var inte illa. -Och jag vet vem du är, Tom Chaney.
-Vad gör du här? -Hämtar vatten.
-Jag menar här uppe i bergen? -Jag är inte vicesheriff...
...men agerar som ombud för sheriff Reuben Cogburn och domare Parker.
Jag ska föra dig till Fort Smith.
Jag följer inte med. Vad säger du nu?
-Sheriffuppbådet där uppe tvingar dig. -Intressant.
-Hur många är de? -Runt 50 stycken.
De är välbeväpnade och menar allvar. Korsa bäcken och gå uppför kullen.
Jag får nog be sherifferna komma hit.
Vägrar du skjuter jag dig.
Spänn hanen, då.
-Hela vägen, tills den låser. -Jag vet hur man gör.
-Vägrar du följa med mig? -Tvärtom - du ska följa med mig.
-Jag trodde inte du skulle göra det! -Vad tror du nu, då?
Du dödade min far. Jag har ett av guldmynten du stal, ge hit det andra.
-Inget går min väg! -Mattie!
-Här! -Skjuten av ett barn?!
Chaney är tagen i förvar!
Hjälp mig!
Ta hästarna och stick!
Uppför kullen, Tom. Stanna inte.
-Vilka är där nere? -Sheriff Cogburn och femtio till.
En lögn till och jag stampar in skallen på dig.
Bara sheriffen.
Rooster.
Cogburn! Hör du mig?!
Svara, Rooster!
Jag dödar flickan, det vet du!
Hon betyder inget för mig, hon är en rymling från Arkansas!
Gott så! Tillråder du mig att döda henne?
Gör som du tycker är bäst, Ned. För mig är hon bara ett bortsprunget barn.
Tänk över det.
Det har jag redan gjort!
Upp i sadeln med dig! Ser jag dig rida över bergsryggen åt nordväst-
-skonar jag flickan! Du får fem minuter!
Det står snart en grupp sheriffer här!
Överlämna flickan och Chaney så vilseleder jag dem i sex timmar!
Alltför genomskinligt, Rooster!
Dina fem minuter går. Färdigpratat.
Uppför kullen.
Farrell, se om Toms skada.
-Får jag ta lite bacon? -Ta för dig.
-Ta lite kaffe. -Jag dricker inte kaffe, jag är 14.
Vi har varken kärnmjölk eller bröd. Vi är klent provianterade.
-Var är hon? -Vad gör du här?
-Jag ska vrida om nacken på dig! -Släpp det!
-Vad hände? -Jag ska berätta, så förstår du.
Tom Chaney sköt ihjäl min far och stal två guldmynt och hans häst.
Jag lejde Rooster Cogburn att hitta mördaren.
När jag råkade på Chaney och han vägrade arresteras sköt jag honom.
Hade jag dödat honom skulle jag inte suttit här nu. Revolvern klickade.
Sånt händer. Lika förargligt varje gång. Så du är en flicka som gillar revolvrar?
Vore det så hade den fungerat.
De låg i bakhåll, Ned. Hästarna förde liv. Det var sheriffen som sköt mig.
Hur kan du ljuga så?
Jag kastar ner dig i avgrunden. Så kan du ligga där och skrika. Rätt åt dig.
Det gör du inte alls. Den här mannen är din chef, du ska lyda honom.
Inget går min väg.
Var det Rooster som lurpassade på oss i förrgår?
-Det var sheriff Cogburn och jag. -Du och Cogburn. Rena uppbådet.
-Vi sticker, Ned. -Snart nog, doktorn.
Vad hände med Quincy och grabben?
De är döda. Jag var där, det var en hemsk upplevelse.
Kom nu, Ned. Sheriffen är borta.
-Behöver du en bra advokat? -Nej, men en bra domare.
Vad hände med Coke Hayes? Gamlingen på hästen.
Död han med. Han har härjat färdigt.
-Din vän Rooster tar inte många fångar. -Han är inte min vän.
-Han lämnade mig med en hop tölpar. -Du lindar inte in dina åsikter.
-Sticker vi? -Vi delar upp bytet från Katie Flyer.
Det gör vi vid gamla stället.
-Jag tar den beigefärgade. -Nej.
-Sitter jag två med doktorn? -Nej, det är för riskabelt om vi jagas.
Vänta här med flickan. När vi är framme hos mor skickar jag Carroll med en häst.
Du är härifrån till skymningen. Vi ses vid gamla stället.
Låt mig rida med dig, Ned. Härifrån åtminstone, sherifferna är snart här.
Det dröjer timmar, om de ens kommer alls.
-Jag stannar inte här med Tom Chaney. -Så får det bli.
Han dödar mig. Han har dödat min far...
-...och nu låter du honom döda mig. -Nej, då.
Tom. Du vet var Cypress Forks är, vid den gamla timmerstugan?
När du fått din häst lämnar du flickan där. Är det förstått, Tom?
Händer det flickan nåt får du inte betalt.
Harold, låt mig rida med dig.
Farrel, du får 50 dollar av min andel! Jag är inte tung!
Gör kalven igen, Harold.
-Allt går emot mig. -Du har ingen anledning att gnälla.
Gör du som banditledaren säger får du din andel vid gamla stället.
Lucky Ned har lämnat mig i vetskapen att jag blir infångad till fots.
Jag måste begrunda hur jag ska förbättra mitt läge.
Var är det andra kaliforniska guldmyntet?
-Var är pappas märr? -Tyst!
Tänker du på det gamla stället? Släpper du mig intygar jag det under ed.
När du sen ställs inför rätta kan det lindra ditt straff.
Jag klarar mig nog ändå.
Jag behöver inget edligt intyg.
Det enda jag behöver är din tystnad.
Din far var lika beskäftig som du. Jag ångrar inte att jag sköt honom.
Han såg Tom Chaney som obetydlig. Och du tänkte ge mig ett edligt intyg.
Alla är emot mig!
Det där är alltså Chelmsford. Konstigt att slutligen vara så nära honom.
Mr LeBoeuf, hur kommer det sig att ni är här?
Jag hörde ett skott och stack ner till floden.
Cogburn satte ihop en plan.
Se upp för gropen.
Hans del är nog lite överilad.
Han återvänder efter Lucky Ned.
Rooster! Flytta på dig!
-En mot fyra är oklokt. -Han vägrade låta sig avrådas.
Ned! Hur många män har du hos flickan?
Bara Chaney. Vår överenskommelse är satt i kraft.
Hon var vid utmärkt hälsa när jag lämnade henne.
Farrell, jag vill att du och din bror går åt sidan!
Du med, doktorn! Jag är inte ute efter er.
Vad tänker du göra, Rooster? Tror du att en mot fyra slutar oavgjort?
Jag tänker döda dig! Eller låta hänga dig i Fort Smith hos domare Parker!
Vilket föredrar du?
Djärvt talat! Av en enögd fetknopp.
Ta för dig, ditt as!
-Skjut dem, mr LeBoeuf! -De rör sig för snabbt.
Jaha, Rooster.
Jag är sönderskjuten.
Det verkar som om ingen av oss får träffa domare Parker.
Vilken fullträff! Det var minst 400 meter!
Du vet, Sharp-geväret är ett...
Res på dig, Tom Chaney!
Mr LeBoeuf!
Lever ni?
Mr LeBoeuf!
Är du där?
-Jag är här! -Kan du klättra upp?
Nej. Här är ormar.
-Är de vakna? -Ja!
Jag har blivit biten!
-Överlever mr LeBoeuf? -Ja.
Inte ens ett slag i skallen kan tysta honom. Var blev du biten?
Titta bort.
Jag har henne, dra upp oss!
Vi är uppe, ta henne.
Hon har fått ett ormbett.
Vi beger oss. Jag skickar hjälp så fort jag kan.
-Irra inte iväg. -Vi lämnar inte kvar honom!
Du måste få läkarvård annars överlever du inte.
-Jag är tacksam för skottet. -Tvivla aldrig på en Texas Ranger.
Alltid plikttrogen!
Vi måste stanna. Little Blackie är slutkörd.
Än är vi inte framme.
Raska på!
Så där ja!
Stanna!
-Han kommer undan. -Vem då?
Chaney.
Nej!
Jag har blivit gammal.
Ett kvarts sekel är en lång tid.
När vi kom fram till Bagbys affär var min hand svart.
Jag var inte vaken när jag miste armen.
Sheriffen lär ha stannat hos mig tills jag var utom fara.
Men han gav sig av innan jag kvicknat till.
Väl hemma skrev jag till honom att hälsa på nästa gång han kom till Yell County-
-och hämta de 50 dollarna jag ännu var skyldig.
Jag fick inget svar från sheriff Cogburn, och han dök inte upp.
En dag fick jag ett meddelande från sheriffen med ett flygblad bifogat.
Han reste runt med en vilda västern- show, åldrades och blev tjockare.
Skulle jag vilja hälsa på när showen kom till Memphis och prata gamla minnen?
Han skulle förstå om resan var för lång.
Även fast meddelandet var kort fanns det talrika felstavningar.
Jag är Cole Younger, frun. Det här är mr James.
Det smärtar mig att säga att ni missat Rooster.
Han gick bort för tre dar sen när showen var i Jonesboro Arkansas.
Vi begravde honom där på förbundskyrkogården.
Reuben klagade över "kvällssjuka". Värmen var nog för mycket för honom.
Vi hade livade tider ihop.
Hur var ni bekant med honom?
Jag kände sheriffen för länge sedan. Det var livade tider då med.
Tack, mr Younger.
Sitt kvar, ditt slödder.
Jag lät flytta kroppen till vår täppa och har besökt den genom åren.
Folk pratar förstås om det.
"Hon kände knappt honom." "Hon är en tjurig gammal nucka."
Visst, jag har aldrig gift mig. Har aldrig haft tid för det.
Jag hörde inget mer om Texas Rangern LeBoeuf.
Lever han än skulle det vara kul att höra av honom.
Han bör vara i 70-årsåldern nu, närmre 80.
Skulle tro att spänsten gått ur hårlocken nu.
Tiden springer ifrån oss.
Översatt av: BRONSON
www.divxsweden.net -bästa svenska undertexterna på nätet